Lukas Graham – smittande men för präktigt
av
Juno, Bråvalla
Bäst: ”7 years” är givetvis svårslagen.
Sämst: ”Strip no more”.
NORRKÖPING Efter fredagens skyfall får Lukas Graham en passande speltid, precis när solen stabiliserat sommaren igen. För just det vädret passar perfekt till det danska bandets präktiga och bekymmersfria blandning av solskenspop av soul. Här finns inga moln, inte ens när den artiga sångaren Lukas Graham Forchhammer gräver i sitt eget sot. Karriären har exploderat i spåren av låtarna han skrev efter sin fars död, men det dystra går egentligen bara att ana i den vackra superhiten ”7 years”.
Och det är förstås synd. Den överkäcka stämningen, frontmannens alla ”ladies and gentlemen, basisten Magnus Larssons glada scenstudsande och den glättiga popen blir snart enerverande lycklig. Det är skickligt och begåvat, men bara några korn svärta skulle göra enorm skillnad för både låtarna och dynamiken.
Men det harmoniska Lukas Graham är ute på sitt livs resa vilket också smittar. Karriären rusar, inte minst här i Sverige. För första gången hittills på årets Bråvalla känns Junoscenen på tok för liten. Publiken fyller upp området långt, långt från bandets epicentrum. Alla tusentals händer i luften och fansens allsång i ”Mama said”, ”7 years” och den fina avslutningen ”Happy home” är snarare sånt en ser hos band med en hel historia av Sverigegig – inte som här på danskarnas första svenska spelning någonsin.
Det lär förstås vara långt ifrån det sista.
LÄS ALLT FRÅN BRÅVALLA 2016 HÄR!